Javier Sánchez Cano
El artículo describe la creación y el desarrollo de la Organización de Naciones Unidas (ONU), marcada desde sus inicios por la situación de bloqueo en que el conflicto Este-Oeste sume al Consejo de Seguridad. Se señalan los factores que llevan al cambio en el carácter de las actividades de la Organización, y las contradicciones que la llevan a la crisis, presupuestaria y de objetivos, de la pasada década. Se da cuenta de las propuestas de reforma, haciendo especial mención a las que formula Maurice Bertrand, que aparecen en un contexto de interdependencia creciente que hace mayor la conciencia y la necesidad objetiva de gestión de los problemas globales. El fin de la guerra fría trae consigo la posibilidad de que el Consejo sea activo en temas comprometidos de paz y seguridad; su actuación tras la invasión de Kuwait por Irak así lo puso de manifiesto. Los primeros años noventa han estado marcados tanto por el incremento en el trabajo en estas cuestiones (aumento del número de misiones de mantenimiento de la paz) como por las nuevas actividades que se demandan de la Organización, sin precedentes en épocas anteriores, y que se deben, en gran modo, al estado generalizado de transición del sistema internacional. El artículo finaliza con una reflexión sobre los temas pendientes del funcionamiento de la ONU y sus perspectivas inmediatas.
The article describes the origin and development of the United Nations Organization, whose main initial feature is the stalemate of its Security Council as a direct consequence of the cold war. The authors points out the factors that led to the basic change in the Organization's range of activities, and the contradictions that brought about to the crisis of the last decade, both in terms of finance and goals. The different proposals for institucional reform are mentioned, with a special emphasis on thoseput forward Maurice Bertrand. These appear in a growingly interdependence environment, thus increasing both the perception and objective need for global management. The end of the cold war means greater possibilities for actions undertaken by the UN Security Council, in the field of peacekeeping and security, as shown iby its attitude during the recent Iraqi-Kuwaitie crisi. In the early 90s the work on these questions has steadily risen (higher number of peacekeeping operations). Furthermore, UN receives new and pressing requirements from different member states, prompting the Organization into unprecedented actions. These needs owe to the general state of transition in the present internacional system.
L'article descriu la creació i el desenvolupament de l'Organització de Nacions Unides (ONU), la història de la qual està marcada des dels seus inicis per la situació de bloqueig en què el conflicte Est-Oest posa al Consell de Seguretat. Es posen en relleu els factors que originen el canvi en el caràcter de les activitats de l'Organització, i les contradiccions que la porten a la crisi, pressupostària i d'objectius, de l'última dècada. S'expliquen les propostes de reforma, amb una especial menció a les que formula Maurice Bertrand, que apareixen en un context d'interdependència creixent que fa més gran la consciència i la necessitat objectiva de gestió dels problemes globals. La fi de la guerra freda comporta la possibilitat que el Consell sigui actiu en temes compromesos de pau i seguretat; la seva actuació després de la invasió de Kuwait per l'Iraq així ho va posar de manifest. Els primers anys noranta han estat marcats tant per l'increment en el treball sobre aquestes qüestions (augment del nombre de missions de manteniment de la pau) com per les noves activitats que es demanen de l'Organització, sense precedents en èpoques anteriors, i que es deuen, en gran manera, a l'estat generalitzat de transició del sistema internacional. L'article finalitza amb una reflexió sobre els temes pendents del funcionament de l'ONU i les seves perspectives immediates.