Maria Mercè Darnaculleta i Gardella
La prestació de serveis adreçats a les persones, d’acord amb el marc normatiu europeu i estatal de contractació pública i la legislació autonòmica de serveis socials, es pot articular a través de formes de gestió directa, formes de gestió indirecta basades en la contractació pública i altres formes organitzatives basades en instruments no contractuals. La legislació autonòmica de serveis socials, sota la denominació comuna de concert, concert social o acord d’acció concertada ha introduït noves modalitats de gestió de serveis a les persones que es qualifiquen, en alguns supòsits, com a modalitats contractuals i en altres com a modalitats no contractuals. En aquest article es pretén posar de relleu, per una banda, que en la majoria dels casos hi ha una falta de correspondència entre la qualificació jurídica dels instruments regulats i el règim jurídic que es correspondria amb l’esmentada qualificació i, per altra banda, que aquesta indefinició, juntament amb la utilització d’una terminologia homogènia per identificar instruments de naturalesa jurídica diversa, no s’ajusta al principi de seguretat jurídica.